CULOARUL MORȚII
Traducerea și adaptarea: Eugen Roșu resincronizare CODYBOSS1969
- Bună ziua, soră Prejean. - Ce mai faci, Billie Jean?
Ai întârziat, soră Helen.
Am primit bilet de la mama, ldella. Îți trebuie un carnet nou?
- Mulțumesc. - Dar tu, Melvin?
Consultantul vrea să venim mâine la ședință.
- La 7:00, e bine? - Da.
- Noi cărți de poezie. - Poezia ta e murdară toată.
Murdară?
Soră Helen, am mai primit o scrisoare de la tipul acela.
- Care tip, Luis? - Condamnatul la moarte.
- Da. - N-ai putea să-i scrii?
Cred că așteaptă câteva cuvinte de îmbărbătare.
Urc după ore.
- S-a murdărit. - Dar se citește.
O femeie s-a oprit în noapte,
Cu brațele-i vânjoase să te îmbrățișeze,
Dar nu-i vei simți tăria brațelor. Până nu-i vei zări chipul.
Nădăjduiește să întrezărești lumina de la capătul drumului!
Este foarte frumoasă, Idella.
Mulțumesc.
Se pare că avocatul meu a dispărut. Am nevoie de ajutor juridic.
Dacă nu mi-l puteți acorda, cel puțin vizitați-mă.
Uneori, aici, e prea multă liniște.
Nici unul de aici nu are bani pentru avocat, să facă recurs.
Închipuiți-vă câte telefoane dăm din partea condamnaților la moarte
- să le găsim un avocat. - Cine ar lucra gratis.
Exact. Aceste cereri necesită ore pentru a fi întocmite.
Avocații nu se prea înghesuie la așa corvoadă.
PENITENCIARUL STATULUI LUISIANA
Stimată soră Helen, vă mulțumesc că mi-ați scris.
Vă scriu de acasă: celula mea de 2 m pe 3 m.
Stau aici 23 de ore pe zi.
Noi, cei de pe culoarul morții, nu suntem scoși la muncă.
Avem regim special. Ne țin departe de restul deținuților.
Facem parte din elită... pentru că o să ne luăm zborul.
Aici e greu să slăbești.
Mai ridic lada din celulă să mă mențin în formă.
E greu să nu te îngrași.
Orez, cartofi, clătite, fasole...
Uneori mă simt ca o scroafă pusă la îngrățat, pentru Ignat.
Am visat odată că eram pe cale să fiu executat,
iar Dumnezeu a venit la mine cu bonetă de bucătar pe cap.
A început să mă dea prin pesmet și să se lingă pe buze.
Pare ciudat să ai asemenea vise,
dar mintea ți-o ia razna, când te vezi înconjurat
de oameni care înceracă să te omoare.
În orice caz, vă mulțumesc că mi-ați scris.
Nu prea primesc scrisori și nici vizitatori.
Nici unul dintre ai mei nu s-a înghesuit să vină. Dar îi înțeleg.
Până la Slidell e cale lungă.
- Bună dimineața. - Bună dimineața, părinte.
- Soră... - Helen Prejean. Încântată.
- Luați loc. - Vă mulțumesc.
Ați mai intrat vreodată într-o închisoare?
Nu. Am cântat cândva cu sora Clement într-o școală de corecție din New Orleans.
Am intonat Kumbaya. Copiilor le-a plăcut tare mult.
Băieții au schimbat versurile:
"Doamne, unul a evadat..."
Paznici ne-au pus să cântăm altceva.
Unde vă este rasa de călugăriță?
Surorile noastre n-o mai poartă de 20 de ani.
Cunoașteți edictul papal în legătură cu veșmântul de călugăriță.
Cred că Papa a formulat: "ținută distinctă", nu "rasă monahală".
Sunt convins că o interpretați în mod propriu. E mai convenabil.
Matthew Poncelet.
Mi-l amintesc de la Buletinul de știri.
El și cu încă unul
au împușcat în ceafă doi tineri pe Lover's Lane.
Au violat fata și au înjunghiat-o de mai multe ori.
Aveți idee în ce vă băgați?
Pentru care motiv, soră? E vorba de fascinația morții?
Simpatie în fața durerii?
Mi-a scris să vin la el.
Nu-i nimic romantic în toate acestea.
Nu la Jimmy Cagney" "Am fost acuzat pe nedrept..."
"De m-ar crede cineva..."
Toți sunt niște escroci și vor să profite de dumneata.
Trebuie să fii foarte atentă.
- Ai înțeles? - Da, părinte.
Bărbații aceștia nu văd prea multe femei.
În veșmântul de călugăriță, ai impune mai mult respect.
Dacă înfrunți autoritățile, le dai ghes să procedeze și ei la fel.
Femeie în penitenciar!
Puteți aștepta acolo! Vi-l aducem imediat.
Ei bine, Matthew, iată-mă!
Vă mulțumesc că ați venit, doamnă.
N-am fost crezut că o să fiu vizitat de o călugăriță.
- Deci sunteți călugăriță. - Da.
Am venit să ascult. Putem discuta orice dorești.
Ești foarte sinceră.
Ce vrei să spui?
N-ai mai făcut așa ceva.
- Ai mai stat lângă un criminal? - Din câte știu, nu.
Locuiești în St. Thomas; acolo negrii se omoară între ei.
Se lovesc între ei ca țapii de bere.
Când am primit scrisoarea de la dta, parcă am văzut-o pe Helen.
Am crezut că-i de la fosta nevastă. Era gata s-o rup.
Ea m-a dat în gât. Ea a chemat caralii.
- Târfa, ne-a lăsat bebelușul orfan. - Aveți un copil?
- Da, un condamnat cu copil. - Băiat sau fată?
- Fată. - Cum o cheamă?
- Cam multe întrebări. - Pentru că nu te cunosc.
N-are a face.
În scrisoare spuneai că lucrezi cu oameni sărmani.
Tatăl dumitale a fost avocat? Te tragi dintr-o familie cu stare?
Oarecum.
Și lucrezi la proiectul St. Thomas? Cine e mai trăznit, eu sau dumneata?
- Locuiesc acolo unde lucrez. - Da, în mahala.
- Dar dumneata? - Eu locuiesc aici.
Te tragi dintr-o familie nevoiașă?
Nici unul cu bani nu e condamnat la moarte.
Noi doi avem ceva în comun.
- Ce? - Trăim amândoi printre săraci.
Nu mă întrebi ce am făcut?
- Mi-a povestit preotul închisorii. - Farley?
E un om foarte pios.
N-am omorât pe nimeni.
- Carl a cășunat pe mine. - Carl?
Vitello. El trebuia să fie aici. I s-a pus pata pe mine.
Mi-a fost frică. Mi-a zis să întorc băiatul cu spatele. El l-a omorât.
Ai privit cum i-a ucis?
Îți spun adevărul, doamnă.
Eu și Carl era drogați și băuți când s-a întâmplat.
Nu dormisem de două nopți. Eram zăpăcit de cap.
Dar nu i-am omorât eu.
Eu n-am omorât pe nimeni. Pe Dumnezeul meu că așa e!
Ali.
- Ali? - Așa o cheamă.
E drăgălașă.
Are 11 sau 12 ani, nu știu exact.
S-a născut când am fost închis prima dată. Am văzut-o o singură dată.
Când s-a întâmplat asta? Când avea trei ani.
- I-ai scris vreodată? - Nu știu unde este.
Pe undeva prin Texas. Are părinți adoptivi.
Pregătiți-vă de încheiere, soră!
Ascultă! Ăștia se pregătesc de mai multe execuții.
Diseară, îl prăjesc pe unul, Tobias.
Gardienii fac pariuri pe cel care urmează.
Eu am șanse 50 la 50. Nu-mi sună a bine.
Am două șanse: o amnistie sau recurs la Curtea Federală.
Am scris cererea recursului, dar trebuie s-o depună cineva.
M-ai putea ajuta?
Știi să scrii o cerere?
Dacă nu înveți repede legile, ești pierdut.
Numește-o motivație specială. Sunt condamnat la moarte de șase ani.
Am studiat toate manualele de drept care mi-au căzut în mână.
Aici e tot: stenograme, documente.
Poate te ajută să înțelegi mai ușor cazul meu.
Angajează un avocat. Am putea depune recurs.
- Nu te mai întorci, așa este? - E singura copie?
Nu, mai am una, dar nu vreau să le pierd dacă nu mă ajuți.
Am să mă străduiesc. Îți mulțumesc pentru încredere.
Să-ți spun ceva, n-am încredere în nimeni de aici.
Dar nu mă pupa în fund și să nu mă lua cu predici de doi bani.
Ți-aș fi recunoscător. Ești tare.
Locuiești într-un cartier unde fiecare negrotei are armă.
Hai, Helen, lovește-l!
Faci pe mortul?
Crezi că ne păcălești, animal idiot?
Cu ce viteză am circulat?
Cu 120 km/h, doamnă.
- Sunteți călugăriță? - Da, domnule ofițer.
N-am mai amendat până acum o călugăriță.
L-am mai amendat cândva pe unul de la Fisc.
Anul următor, ne-am trezit cu controlul pe cap.
Vă iert de data asta, soră.
- Dar mergeți mai încet. - Da, domnule.
Vineri noaptea, Walter Delacroix, de 17 ani, și Hope Percy, de 18 ani,
erau doi tineri plini de viață.
Au fost împușcați de două ori în ceafă, cu o pușcă calibru 22.
Poncelet și Vitello mai sunt acuzați de răpire și viol...
...l-a încătușat și l-a molestat...
...cu pătru săptămâni înainte de comiterea crimei,
cei doi reușiseră să terorizeze toată zona.
Un purtător de cuvânt al Poliției a declarat astăzi că...
Poncelet s-a adresat judecătorului cu "Barosane"...
și a zâmbit batjocoritor, când a fost declarat vinovat.
Poncelet l-a învinuit pe Vitello că i-ar fi ucis pe cei doi.
- Crezi că minte. - Vitello a dat vina pe Poncelet.
Fiecare a zis că celălalt i-a omorât. Cineva minte.
Ce știm e că amândoi erau de față.
De ce unul va trăi, iar celălalt va muri?
Dovezile împotriva lui Poncelet or fi mai puternice.
Vitello a avut un avocat mai bun și a îmbrobodit mai ușor juriul.
Iar Vitello va trăi, iar Poncelet va fi executat.
Ghinion.
Are nevoie de ajutor, soră.
Există un avocat, Hilton Barber.
Se pricepe la de-astea. Poate-l convingi.
Să obținem un nou proces și să-l scăpăm?
N-aș vrea să mă întâlnesc cu un asemenea individ pe stradă.
Nu-l eliberează. A fost complice. Va fi condamnat pe viață.
În statul Louisiana, există condamnarea pe viață.
Încerc doar să-l scap de la execuție.
Vrei să renunți? Mie-mi convine.
Nu trebuie să te mai întorci acolo.
Nu ezitați să dați sentința! Fiți fermi cu eliberarea condiționată.
Fiți drastici cu judecătorii prea indulgenți.
- Alo. - Sora Helen?
- Cine e la telefon? - Matt Poncelet.
Știu că sunt condamnat la moarte, dar alții sunt aici de ani de zile.
Nu știam că o să se întâmple. S-a fixat data.
- Pentru când? - O să mă omoare.
Execuția e pentru data de 13.
Trebuie să fac ceva. Îmi trebuie un avocat care să obțină grațierea.
Aș face-o singur, dacă m-ar lăsa. Dar mi-au zis: "Fără avocat, fără audiere".
Cred că știu un avocat, care te-ar putea ajuta.
Am să fac tot ce-mi stă în putere, da?
Ajută-mă, soră! Doar pe dumneata te am.
Mă vor duce în sala de execuție.
Nu mai știu nimic de dumneata. Sper că nu m-ai lăsat baltă.
Am să-ți aduc un avocat. Încearcă să nu-ți faci griji.
- Te sun cât mai curând. - La revedere.
În ceea ce mă privește, Statul ar trebui să se implice în program.
Poate par sentimental, dar mai degrabă l-aș vedea pe scaunul electric.
Nemaibeneficiind de alt recurs,
Poncelet va muri prin noua procedură: injecția letală.
- Alo. - Luis, sunt Helen.
Dă-mi numele avocatului cu care doreai să vorbesc.
- De când te ocupi cu așa ceva? - Cu ce?
- Consultanță pentru condamnații la moarte. - Nu-i ofer consultanță.
Abia dacă-l cunosc. L-am întâlnit o dată.
- Ce impresie ți-a făcut? - Nu cred că-mi place.
Are nevoie de ajutor. Soluția a fost să-l aduc la d-ta.
Am să mă străduiesc.
Tribunalele nu vor să audă de recurs în cazul condamnărilor la moarte.
Chiar dacă ai dovezi certe de nevinovăție,
Tribunalul e surd. Suntem niște paria. Niște...
"Am mulți iepuri."
E o plăcuță cu "de vânzare" sau un strigăt de ajutor?
Sau e fudulie?
Săracul de el.
A cumpărat acum un an doi iepuri, iar acum are prea mulți.
Au dat pe afară.
Au fixat data execuției în preziua începerii campaniei electorale
a guvernatorului. Să arate ce pornit e împotriva crimelor.
Sunt de acort. Politicul joacă un rol important în luarea acestor decizii.
Dar să nu spui asta comisiei de amnistiere.
- De ce? - E plină de politicieni.
De oamenii guvernatorului.
Nu vor să fie insultați de un condamnat.
Trebuie să te prezentăm ca pe o ființă umană care-și va pierde viața.
Trebuie să dovedim că sunt nevinovat.
Las-o baltă. Vom depune recurs la Curțile Supremă și Federală,
dar aici e vorba de comisia de amnistiere.
Nu-i interesează dacă ai tras sau nu cu arma. Se gândesc numai la crimă.
Iar la tine, ca la un monstru.
E mai ușor să omori un monstru, decât o ființă umană.
Avem nevoie de oameni ca mama ta
să-ți ia apărarea. Trebuie să fie prezentă.
O să plângă tot timpul. N-o să se înțeleagă nimic. O să fie răvășită.
Foarte bine, să fie acolo.
- Nu vreau s-o implic... - Dacă nu este acolo...
Mă scuzați că intervin.
Ai dreptate. S-ar putea s-o tulbure.
Dar e mama ta, Matthew.
Ar avea ocazia să pledeze în favoarea copilului ei.
- O s-o zăpăcească de cap. - E dreptul ei să facă asta.
Și dacă mori și nu mai are cu cine să vorbească?
Nu te gândești că o va urmări mereu gândul că te-ar fi putut salva?
Am să mă mai gândesc. Am și eu mândria mea.
N-am să mă ploconesc dinaintea lor. A nimănui.
- Ce faci acolo, Kenitra? - O felicitare de Paști pentru mama.
- Ce reprezintă? - Iepurașul coborând pe coș.
DUREREA PĂRINȚILOR VA FI VEȘNICĂ
Paște fericit!
Da?
Dna Poncelet?
Nu.
Cu dna Poncelet, vă rog.
Nu locuiește aici.
Cine întreabă?
Sunt călugărița Helen Prejean. Îl cunosc pe fiul dvs., Matthew.
Paște fericit!
- Sigur ești călugăriță? - Sigur.
- Nu ești de la televiziune? - Nu.
Sigur?
- Cum l-ai cunoscut pe Mattie? - La penitenciar.
Nu știi niciodată cine-ți bate la ușă.
Ce dorești? Te-a trimis Mattie după bani sau țigări?
Nu.
Atunci, ce vrei?
Știi că s-a stabilit ziua execuției?
Da.
M-au sunat de la închisoare să știe dacă am asigurare de în caz de deces?
Să mori de râs... N-am bani nici de mâncare.
Miercuri va fi audiat de comisia de amnistiere,
iar avocatul crede că n-ar strica să fii și dumneata prezentă.
Mattie ce părere are?
E îngrijorat. Vrea să vă protejeze.
Cam târziu.
La emisiunea "Fața ascunsă a crimei"
au arătat cât am încercat să-l ajut.
Am ajuns un fel de Kate "Ma" Barker. Sunt deja celebră.
Am fost ieri la magazin
și am văzut două femei zgâindu-se la mine.
Când m-am apropiat, una zicea:
"Abia aștept să aud că l-au executat pe monstrul ăla de Matthew Poncelet."
E o cruzime.
Băiații mei au dus-o greu la școală.
Copiii îi necăjeau, îi bateau, le dădeau porecle.
Cineva a pus o veveriță moartă în dulapul lui Troy.
Bietul de el, a venit acasă plângând.
Le facuse ceva?
Încerc să aflu cu ce am greșit.
Viața i-a târât după ea. A dat de necazuri la 15 ani.
- Toți copiii au necazuri la 15 ani. - Tatăl lui nu era lângă el.
Majoritatea copiilor tăi provin din familii destrămate.
Dar nu violează și nici nu ucid. Vrea să te îmbrobodească.
Iar ești aspru, Louie.
Cum rămâne cu părinții victimelor?
- Le-ai vizitat? Le-ai povățuit? - Crezi că ar sta de vorbă cu mine?
Nu sunt destui oameni în cartier, care să aibă nevoie de ajutorul tău?
Ba da, mamă. Chiar lucrez cu ei.
Atunci, de ce vizitezi criminali? Sunt la marginea societății.
Prin efortul pe care-l depui,
ai putea să-i ferești pe ceilalți copii de închisoare.
Prietenii mamei, familia Pierre, au citit un articol,
în care se menționa numele tău alături de al lui Poncelet.
Mi-au dat numele la ziar?
N-are nici o legătură. Eram numai curioasă.
Helen, ce te-a atras să procedezi astfel?
Nu știu, mamă.
Mai mult m-a captat decât m-a atras ceva.
Omul e la ananghie și, până una alta, doar în mine are încredere.
Inima îți spune ce e drept,
dar o inimă mare nu poate umple o inimă stearpă.
Sau o burtă goală.
Când erai mică, aduceai acasă toate animalele vagaboande.
Dacă le-am fi oprit pe toate, n-am mai fi avut ce pune pe masă.
Ai un suflet mare.
Ai grijă să nu profite alții de el! Nu mi-ar plăcea.
Bine, mamă.
Tata m-a dus la bar când aveam 12 ani,
și mi-a spus să aleg un whisky.
Erau atâtea sticle pe raft, că i-am spus:
"O aleg pe aia cu curcanul ăla frumușel pe ea."
Barmanul a râs de s-a prăpădit.
În seara aia, ne-am făcut mangă.
Tata era om bun. Era dijmaș. Un fermier muncitor.
De la el am moștenit mâinile astea de truditor.
- Câți ani aveai când a murit? - 14 ani.
De ce te-ai făcut călugăriță?
Cred că am fost atrasă de asta.
E greu de răspuns. Ca și cum m-ai întreba de ce tu ești deținut.
- Am avut ghinion. - Atunci, eu am avut baftă.
Am avut o familie iubitoare, care m-a sprijinit.
Cred că m-am simțit datoare să le ofer ceva în schimb.
Nu simți lipsa unui bărbat?
Să te căsătorești, să te îndrăgosteși, să faci dragoste?
Nu vrei să discuți despre asta?
Am prieteni și prietene apropiate.
N-am avut experiențe sexuale, dar sunt și alte moduri de intimitate.
Să le împărtășești visurile, gândurile, sentimetele.
Și asta înseamnă intimitate.
Acum, între noi, există un fel de intimitate, nu?
Am vizitat-o pe mama ta.
A spus că o să apară la audieri, dacă vrei și tu.
Mi-ar plăcea să fiu singur cu tine.
Îmi pari foarte atrăgătoare.
Uită-te la tine...
Moartea îți bate la ușă,
iar ție îți arde să flirtezi cu mine.
N-am venit să mă distrez, Matthew. Fii respectuos.
De ce? Pentru că ești călugăriță și porți o cruciuliță?
Pentru că sunt om. Orice persoană merită respectată.
Ce-i răspundem mamei tate?
Mattie a dus o viață grea, dar a fost băiat bun.
La 6 ani...
a...
Doamnelor și domnilor, sinceri să fim
n-o să găsim prea mulți bogătași condamnați la moarte.
Matthew Poncelet se află acum aici pentru că este un om sărac.
Neavând bani, a fost reprezentat de un avocat guvernamental,
Un conțopist care nu mai pledase într-un caz de condamnare la moarte.
Un amator.
Juriul a fost ales în patru ore, ar procesul a durat cinci zile.
Avocatul a ridicat o singură obiecție pe tot parcursul procesului.
Dacă ar fi avut bani, Matthew ar fi angajat o armată de avocați,
care ar fi folosit cei mai buni detectivi, experți în balistică,
un psiholog care să aleagă juriul cel mai potrivit.
Și fiți convinși,
Matthew Poncelet n-ar mai fi aici, rugându-vă să-i cruțați viața.
Pedeapsa capitală.
Nu este o noutăte. O avem de secole.
Am îngropat oameni de vii, i-am decapitat,
i-am ars de vii în piața publică, am înspăimântat oameni.
Voiam să le arăt fotografiile astea.
Secolul acestea, am căutat tot mai multe metode
de a-i omorî pe cei care ne-au displăcut.
Am trimis armate care să-i împuște, i-am gazat.
Dar acum, am născocit cea mai umană mașinărie dintre toate:
injecția letală.
Îl legăm fedeleș pe individ, îl anesteziem cu injecția nr. 1,
apoi, îi administrăm injecția nr. 2, care-i explodează plămânii.
Injecția nr. 3 îi oprește inima.
Îl omorâm ca pe un cal bătrân.
Chipul său pare că doarme,
dar, pe dinăuntru, organele lui înfruntă Apocalipsa.
Mușchii faciali s-ar contracta, dat injecția nr. 1 îi relaxează.
Așa că nu vedem nimic îngrozitor.
Nu vom simți gustul răzbunării
în timp ce organele acestei ființe umane se crispează și se contractă.
Stăm liniștiți la locurile noastre și, dând din cap, ne spunem:
"S-a făcut dreptate."
S-au scurs șase ani de la asasinarea brutală și reprobabilă
a lui Hope Percy și Walter Delacroix.
Justiția trebuia să-și facă de mult datoria.
Matt Poncelet a avut parte de un proces drept și temeinic.
Atât judecarea cât și rejudecarea cazului,
ca de altfel, multe recursuri la Curtea Federală sau la cea de Stat,
au fost depuse la dosar de dl Barber.
Tribunalul n-a avut îndoieli asupra făptașului.
Matthew Poncelet nu-i ușă de biserică. E un asasin feroce.
Crimele sale au fost premeditate, dezgustătoare și atroce.
Acest om l-a împușcat de două ori în ceafă pe Walter Delacroix.
A violat-o pe Hope Percy și a înjunghiat-o de 17 ori,
înainte de a o împușca de două ori în ceafă.
Aceste familii nu-și vor putea vedea copiii absolvind colegiul.
Nu vor juca la nunta lor.
Nu vor mai putea sărbători împreună Crăciunul.
Nu vor avea nepoți.
Nu doresc decât să le faceți dreptate.
Vă cer să respirați adânc, luați-vă inima în dinți
și aprobați executarea lui Matthew Poncelet.
Așteptatea asta e semn bun.
- Nu știu dacă izbutim ceva. - Te-ai descurcat minunat.
E un câștig dacă-i sensibilizăm în ceea ce privește pedeapsa cu moartea.
- Hilton. - Scuză-mă, soră.
Sunt tatăl lui Walter Delacroix.
- Dle Delacroix, regret... - Soră, sunt un bun catolic.
Cum poți să-l susții pe Poncelet fără să vii la noi
sau la familia Percy să asculți și opinia noastră?
Cu poți să-ți petreci tot timpul cu Poncelet...
fără să te gândești că poate și noi avem nevoie de dumneata?
Dle Delacroix, nu m-am gândit că ați vrea să discutăm.
Earl, intrăm?
Dânșii sunt Mary Beth și Clyde Percy.
- Îmi pare rău pentru fiica dvs. - Da, și nouă. Ne scuzați.
Sunt convins că ai văzut la Matt Poncelet ceva ce nimeni n-am văzut.
S-a purtat frumos și a fost amabil cu dumneata.
Dar să știi, e dracul gol.
A răpit doi adolescenți, i-a violat și i-a ucis.
Lepădătura aia mi-a luat singurul fiu.
Numele familiei mele va dispărea odată cu mine.
Nu va mai fi nici un Delacroix.
Vreau să știți că sunt alături de familia dvs.
și-mi pare rău de ceea i s-a întâmplat fiului dvs.
Vă las numărul de telefon,
și dacă aveți nevoie de mine, sunați-mă.
Să vă sun?
Nu pare cam arogant?
Scuză-mă!
Te simți bine?
N-ar strica să intrăm.
Acest juriu a respins recursul lui Matthew Poncelet.
Execuția va avea loc peste o săptămână, conform planificării.
Nu renunța, Matt.
Găsim un judecător la Curtea Supremă, care să anuleze această sentință.
În plus, mai e și guvernatorul.
La nevoie, am să-i solicit o audiență particulată.
Se pare ca doar dumneata mi-ai mai rămas, soră.
N-ai vrea să-mi fii duhovnic?
Călărește cu mine în lumina apusului de soare!
Poți petrece cu el câteva ceasuri, în fiecare zi,
iar în ziua execuției, poți rămâne toată ziua.
Nu e ușor.
De obicei, e treaba unui preot sau a unui cleric musulman.
Vreau să fii realistă.
Avem o șansă la o mie să câștigăm.
E un drum anevoios.
Daca era regele, puteai să te retragi.
Poți să sari trei căsuțe și să te retragi.
Avea jokerul și nu l-a dat jos. Păcat.
E rândul meu.
Am un as. Sunt norocoasă.
- A cui este? - A mea.
Nu-l omorâți. E și el fiul Domnului.
E reformat. E poet... Vrăjeli...
Luați aminte, voi avocați ai criminalilor și agresori de copii!
Voi care că opuneți pedepsei cu moartea.
Nu veți mai ajunge în rai.
Vă veți pierde acest drept moral.
V-ați înhăitat cu pleava societății...
- Ce doriți? - Îmi cer scuze că deranjez,
dar n-am putut să nu mă gândesc la dumneata și la soția dumitale.
Am telefonat, dar n-a răspuns nimeni.
- Putem sta de vorbă? - Desigur.
Îmi pare rău că nu v-am contactat mai dinainte,
dar n-am mai fost împlicată în așa ceva.
- Adevărul e că te temi. - Da.
Și mie mi-a fost teamă.
- Intră. - Mulțumesc.
Soră, pot să te întreb ceva?
- Ești comunistă? - Comunistă? Nu.
Așa mă gândeam și eu. Ținând seama că aperi un criminal,
cei de pe aici așa cred. Dar eu nu.
- Ia loc. - Mulțumesc.
- O cafea? - Da, mulțumesc.
Scuză deranjul. M-am certat cu soția.
Când ne-am întors de la tribunal,
a scos din șifonier hainele lui Walter, le-a pus în cutii
și a sunat o agenție de caritate.
Spunea că vrea să uite trecutul. Că vrea să-ți trăiască viața.
- Nu o mai recunosc. - Cred că vă vine tare greu.
După nenorocire, mă ducea în fiecare dimineață la mormântul lui Walter.
Biata de ea, nu se mai oprea din plâns.
Zi și noapte, săptămâni și luni de-a rândul.
Aș vrea să pot întoarce timpul la loc.
Toate acestea m-au epuizat.
Era o femeie veselă.
Ne distram adesea.
Adesea.
Râdeam de ne prăpădeam.
Walter a făcut primii pași chiar pe dușumeaua asta.
S-a lovit cu bărbița de brațul canapelei de colo.
Pe fotoliul acela a stat cu Hope cu o săptămână înainte să moară.
Când pierzi un copil îți fereci toate amintirile la un loc.
Le păstrezi...
ca pe sfintele moaște.
Ai cerut să fii duhovnica lui Matthew Poncelet.
- Da, părinte. - De ce?
El m-a rugat.
- E ceva cu totul neobișnuit. - De ce?
- Ai fi prima femeie. - Adevărat?
În asemenea situație e nevoie de cineva cu experiență.
Va fi executat peste șase zile, și are mare nevoie de mântuire.
Te simți în stare?
Nu știu, părinte. Sper. M-am rugat la Dumnezeu să mă povățuiască.
L-ai putea mântui, împărtășindu-l înainte să moară.
Asta ți-e menirea.
Atât și nimic mai mult.
Dacă ai nevoie de ceva, apelează la mine.
Vă mulțumesc, părinte.
Nu vreau să fiu înmormântat aici.
O s-o sune pe mamă, să se ocupe de funeralii.
N-ai vrea să te ocupi dumneata? Mama va fi terminată.
Am să mă ocup.
Ai citit Biblia?
Da. Nu cine știe ce, dar din când în când, am citit.
- Așa cum o citea W.C. Fields. - Cine?
W.C. Fields. Obișnuia să se măscărească prin filme.
Pe patul de moarte, un prieten venea să-i citească din Biblie.
Prietenul spunea: "W.C., tu nu crezi în Dumnezeu.
De ce citești Biblia?"
Iar Fields răspundea, "Caut o portiță de scăpare."
Caut o portiță de scăpare.
Plouă mereu.
E semn rău. L-au executat deja pe un negru, Tobias.
În seara asta, pe Wayne Purcell. Adică, doi negri...
E rândul și unui alb.
Guvernatorul e forțat să omoare și un alb. Ăla sunt eu!
Un negru pe targă, înaintea mea. Sper s-o curețe.
- Tatăl tău a fost rasist? - Ce întrebare mai e și asta?
Mă întrebam cine te-a învățat să-i urăști.
- Nu-i urăsc pe negri. - Ai cunoscut vreunul?
- Sunt peste tot... - Peste tot?
Trăiesc peste tot.
- Te-ai jucat cu un copil negru? - Nu.
- Eu și vărul meu am încasat-o odată. - Cum s-a întâmplat?
Aruncaserăm cu pietre în ei. A doua zi, ne-au distrus bicicletele.
- Era vina lor? - Nu. Ascultă, s-a terminat demult
cu sclavia, dar ei tot se mai plând.
- Și copiii? - Toți.
Îi urăsc pe cei care pozează în victime.
Toți sunt victime.
Nu cunosc nici o victimă. Cunosc niște oameni de treabă, muncitori.
Eu știu o grămadă de puturoși, care trăiesc pe spinarea Statului.
- Parcă ai fi politician. - Adică?
- Ai fost vreodată prejudiciat? - Nu.
Știi ce cred oamenii despre cei de pe culoarul morții?
- Spune-mi dumneata? - Că sunt niște monștri.
Pleava societății, scursori care trăiesc pe spinarea Statului.
Eu nu sunt o victimă. Sunt nevinovat.
Nu mă smiorcăi. Nu stau pe prispă și mă plâng de sclavie.
Îmi plac rebelii negri.
Martin Luther King s-a dus la Washington să-l ia pe președinte la șuturi.
- Îl respecți pe Martin Luther King. - El s-a răsculat. Nu era puturos.
- Dar puturoșii albi? - Nu-mi plac.
- Daci, nu-ți plac puturoșii. - N-ai vrea să vorbim de altceva?
OCHI PENTRU OCHI!
Iisus a spus: "Toți cei care scot sabia, de sabie vor pieri."
Purcell își merită soarta!
9, 8, 7...
6, 5, 4...
3, 2, 1.
E singura cale prin care vom fi siguri că nu va ucide din nou.
Sigur, există și închisoarea pe viață.
Câți paznici sau deținuți ar putea ucide?
Indivizii aceștia sunt turbați. Maniaci.
Să mergem.
Dacă tribunalul și guvernatorul ne resping cererea,
Matt va muri peste șase zile.
Trebuie să-i găsim o capelă și un loc de veci.
Poate ne cedează călugărițele unul.
Cineva trebuie să țină slujba. Ne trebuie haine.
Probabil, un costum.
Costum?
Ce măsură o purta?
Habar n-am.
Cât e de înalt?
Cred că e înalt. Ce măsură poartă cei înalți?
Măsurile sunt mare, mijlocie și mică?
Habar n-am. N-am mai cumpărat costume bărbătești.
N-o să fii caraghiaosă? O călugăriță cumpârnd un costum bărbătesc.
Nu-i de mine. Pare suprarealist.
Hope tocmai terminase liceul în luna mai.
Trebuia să dea la Aviație, pe 15 iunie.
Chiar în ziua nenorocirii.
Ținea mult să plece din Slidell.
Spera să lucreze în străinătate.
Îi plăcea să călătorească...
și să cunoască oameni de diferite culturi.
Pe 15 iunie, urmă să se întâlnească cu un sergent de la recrutări,
să o ducă la Baton Rouge, să se încorporeze.
Cu o zi înainte, i-am cumpărat cele de trebuință;
lucruri de uz practic.
La 5:00 după-amiază s-a îmbrăcat,
și s-a dus la muncă. Era chelneriță la Corey's.
După slujbă, avea întâlnire cu Walter.
Când să plece, i s-a descusut tivul de la fustă.
Era foarte grăbită.
I l-am prins cu acele astea de siguranță. Și a ieșit pe ușă.
Când îți pleacă copilul de-acasă, nu știi dacă se mai întoarce.
Dacă aș fi știut, i-aș fi spus cât de mult o iubesc.
Știți, ultimele cuvinte pe care i le-am spus,
ultimele cuvinte pe care le-a auzit de la mine,
au fost legate de tivul fustei.
Dimineața, am așteptat-o să iasă din cameră.
Era o zi mare pentru ea. Fetița noastră pleca de acasă.
Camera era goală, și patul, nedesfăcut.
Am telefonat la famiia Delacroix.
Ni s-a oprit inima în loc când ne-au spus
că nici Walter nu se întorsese acasă în noaptea aceea.
Pentru o clipă, ne-a trecut prin minte
că au fugit de acasă să se căsătorească.
Dar știam că e prea sensibilă să procedeze astfel.
M-am dus la Poliție și le-am raportat dispariția fetei.
După trei zile, șeriful a organizat o căutare.
Am fost și eu cu ei.
Au căutat toată ziua. Stăbătuseră mile întregi, dar degeaba.
Joi, 20 iunie, câțiva tineri au trecut pe lângă Flank's Cove
și au găsit o poșetă, niște haine și un portofel.
Le-au dus la Poliție.
Au găsit cadavrele vineri, la șase zile de la dispariție.
Fata mea era complet dezbrăcată și cu picioarele desfăcute.
Raportul legistului consemna că vaginul fusese perforat.
La început nu i-au găsit insigna clasei, pentru că
fusese prea adânc înfiptă de cuțitul care o înjunghiase.
Îi plăcea insigna aceea.
Era tare mândră de ea, și o purta mereu.
Spunea: "Clasa 1988 face diferența."
Poliția nu ne-a îngăduit să mergem la morgă să o identificăm.
Că ar fi prea traumatizant.
Dar n-am putut
să mă împac cu ideea că vor înmormânta trupul acela,
fără să mă conving pe deplin că era Hope.
L-am sunat pe fratele meu, care e dentist,
și l-am rugat să se ducă la morgă
și să facă o identificare a amprentei dentare.
Înainte de a băga mâna în sacul acela
și a-i lua amprenta mandibulei lui Hope,
era împotriva pedepsei capitale.
Acum, e cu totul de acord.
Am știut că era vorba de Hope.
Știam că ea este, dar voiam să fiu sigură.
- Dânsa este sora Helen Prejean. - Bună.
- Încântată să te cunosc, Emily. - E în regulă.
Bine.
Să mergem la bucătărie. Fac niște cafea.
În timpul procesului, l-am privit în ochi pe Poncelet.
N-am să ajung pe scaunul electric, tataie.
Ai să te carbonizezi, iar eu am să privesc cum sfârâi.
Lângă mine se oprise un gardian.
Aș fi putut să-i smulg arma și să-l împușc pe loc pe Poncelet.
Atunci, n-am putut să-l omor, și aș fi vrut s-o pot face.
Astăzi, aș fi fost fericit.
Ce v-a făcut să vă răzgândiți?
- Să mă razgândesc? - Să treceți de partea noastră?
Am ținut să vă fiu de folos și să mă rog alături de voi.
Vă mulțumim.
Dar m-a rugat să-i fiu duhovnic, și să fiu lângă el în ultima clipă.
Ce i-ați răspuns?
Că am să fiu.
Am crezut că v-ați răzgândit. Că de aceea ați venit la noi.
Nu.
- Cum ați îndrăznit să veniți? - Cum ați putut face asta?
Cum puteți ajuta o secătură?
Dle Percy, e prima dată când fac așa ceva.
Încerc...
să urmez exemplul lui Iisus
care a spus că fiecare om merită mai mult decât o merită faptele sale.
Ăsta nu e om. E un animal.
Ba nu. Animalele nu violează și nici nu ucid pe cei de rasa lor!
Matthew Poncelet este o greșeală a lui Dumnezeu.
Și dumneata vrei să întinzi o mână bietului criminal?
Să-l consolezi pe patul de moarte?
Nimeni n-a consolat-o pe Hope în pădure
când cele două bestii au trântit-o cu fața în iarbă!
Vreau numai să-l ajut să-și dea seama de fapta comisă.
Recunoaște ce a făcut? Regretă?
Spune că n-a omorât pe nimeni.
Soră, nu știi ce faci.
Nu știi ce înseamnă să fii însărcinată,
să naști, să te scoale noaptea un copil bolnav.
Dumneata îți faci rugăciunea, și te culci.
Ai mei m-au crescut cu frica lui Dumnezeu.
Soră, părăsește imediat casa asta.
Așteaptă!
Dacă într-adevăr îți pare rău, și-ți pasă de familia asta,
lasă justiția să-și facă datoria!
Nu poți fi în două luntre!
Nu poți fi prietenă și cu criminalul și cu noi în aceleși timp.
Ne-ai adus dușmanul în casă. Acum, pleacă, soră!
Vin dintr-o familie onorabilă, care nu poate fi învinuită.
Am avut două familii. Le iubesc și mi-aș da viața pentru ele.
- cealaltă familie este...? - Familia omului. A omului întemnițat.
Familia omului alb. Frăția arienilor.
Ești rasist alb? Un adept al lui Hitler?
El a fost conducătorul. A obținut ce și-a dorit.
La fel și Castro.
Hitler a întrecut măsura cu asasinatele,
dar în ceea ce-i privea pe arieni, avea dreptate.
Avea dreptate? Să ucizi 6 milioane de evrei?
Ce mă fac cu individul ăsta? E nebun.
- Alo? - Soră? Hilton Barber la telefon.
Avem nevoie de dumneata la ședință.
"Într-un interviu acordat revistei Times,"
"Poncelet a afirmat că dacă ar putea ar face-o din nou,"
"s-ar alătura unei grupări teroriste"
"și ar pune bombe la clădirile guvernamentale."
Trebuie să-l facem să-și schimbe aceste apucături politice.
Henry, cât ne-am apropiat pe agenda Curții Supreme?
- Vreo două zile. - N-avem atâta timp!
- Nu avem personal juridic. - Îl ai, pentru trei zile.
- Unde ai fost ieri? - Am fost cu copilul la dentist.
Un om e dus la moarte...
Copilul voia să-l țină tatăl lui de mână.
Dacă nu-ți convine, caută alt avocat voluntar.
Cei care ți-au citit interviurile cred că nu ești sănătos la cap.
Îl admiri pe Hitler, vrei să te faci terorist, să omori oameni?
Am spus clădiri guvernamentale, nu oameni.
Și asta n-ar răni oameni?
Nu iubesc deloc guvernul.
Ești un prost. Îi ajuți să te execute.
Te comporți ca un animal turbat,
ca un nazist. Și unul, și celălalt merită să moară.
- Așa crezi? - Ne este foarte greu să te ajutăm.
- Poți să te retragi. - Ba n-am să mă retrag.
Cum poftești. Dacă vrei să mă retrag, spune-mi!
- Te gândești vreodată la copiii aceia? - E groaznic ce s-a întâmplat.
Mai ales că nu trebuia să se întâmple.
Știi ce ai făcut cu viața părinților lor?
Mi-e greu să le port simpatie,
- când încearcă să mă omoare. - Gântește-te numai.
Copiii lor au fost împușcați, înjunghiați, violați,
abandonați în pădure să moară singuri.
Ce-ai zice dacă ar fi pățit și familia ta la fel?
- Ce le-ai fi făcut? - Fii sigură că i-aș fi omorât.
Îi înțeleg, dar vor moartea cui nu trebuie.
Vreau să fiu supus detectorului de minciuni.
Știu că n-am să-i fac să se răzgândească,
dar vreau ca mama să știe că nu i-am omorât eu.
Puștiul e bun!
Mută.
Dați petrecere? Palmer.
- Herbie, cum te mai simți? - Bine.
- Kenitra, ce faci? - Bine.
Vino, Kenitra!
La revedere!
Ce se întâmplă aici?
S-au comentat prin cartier
afirmațiile rasiste ale lui Poncelet. Apărea și numele tău în articol.
Dumnezeule!
Iar la școală ți se simte lipsa.
Îți pasă mai mult de el decât de elevi.
- Colleen, îmi pare rău. - Nu-i nimic. Eu tot te iubesc.
Ca să știi.
Am găsit asta.
Am vorbit cu episcopul Norwich. A spus că o să țină el slujba.
Am găsit și o agenție de pompe funebre care-și oferă serviciile.
S-a întâlnit și conducerea congregației. O să folosim unul din locurile lor de veci.
Ghici cine va fi înmormântat lângă Matt, dacă e să moară?
- Cine? - Sora Celestine.
Dumnezeule!
Îți mai amintești când a venit fata aceea la mânăstire
să ne facă cunoștință cu soțul ei?
Celestine a spus: "Mă bucur că nu trebuie să împart patul cu un bărbat."
- Și-a iubit foarte mult celibatul. - Iar acum...
Își va dormi somnul de veci alături de un bărbat.
Asasinul fiicei mele ar putea ieși într-un an pe cuvânt de onoare...
Am fost de curând cu soția la Poliție...
Nu mă împac cu gândul că el ar putea fi eliberat,
iar ea va zăcea în pământ, pe veci.
"Nu știu nimic în legătură cu asta..."
...a fost ucisă de fostul soț.
a fost înjunghiată în curtea din spate de cel mai bun prieten al fiului meu.
A rămas peste noapte la noi, iar dimineața, am mers cu toții la biserică.
Mi-am pierdut copilul...
Și acum am echipamentul ei de schi în dulap.
Când fetița noastră a fost ucisă, i-au găsit trupul după o săptămână.
...uitându-se pe fereastră.
Procurorii ne-au tratat ca pe niște criminali.
Soția mea a intentat acțiune de divorț, în această după-amiază.
Avem opinii diferite în modul de a suporta moartea fiului nostru.
"Până ce moartea ne va despărți."
Nu facem opinie separată.
Majoritatea familiilor care au pierdut un copil s-au destrămat.
Cam 70%.
Aș vrea să pot râde, să găsesc ceva distractiv.
Am ajuns la mașină.
Îți mulțumesc că m-ai invitat, dle Delacroix.
- Ai grijă de dumneata, soră. - Noapte bună.
Ce dracul vrei să faci?
Îndepărtați brațele!
Treceți!
Luați loc!
Îți place noua mea locuință?
Bună.
Sunt la loc special!
Toată încăperea e numai pentru mine.
Zece gardieni mă păzesc.
La fiecare 15 minute, trece unul să vadă dacă nu m-am sinucis.
Că nu m-am sinucis.
N-au mai fost atâția oameni, care să se preocupe de mine.
Când te-au adus aici?
Azi-noapte, târziu.
Nici n-am apucat să-mi iau rămas bun de la toți băieții.
Ai aranjat cu detectorul de mincini?
Am dat câteva telefoane, dar n-am primit încă nici un răspuns.
Deci ăsta e sfârșitul?
Vacanța mea în casa morții.
Trei zile de liniște. Timp destul să citesc Biblia.
Caut o portiță de scăpare.
Ai citit ceva despre Iisus în Biblie?
A fost un Om Sfânt. A făcut numai bine. E în rai.
Numele Domnului fie lăudat!
Există câteva pasaje
despre cum a înfruntat Iisus singur moartea
pe care ar trebui să le citești.
Eu și Iisus suntem diferiți.
El a fost tipul care a întors și celălalt obraz.
Ai nevoie de multă tărie să întorci și celălalt obraz.
Spuneai că-ți plac răzvrătiții. Crezi că Iisus a fost altfel?
- N-a fost un răzvrătit. - Ba da. A fost un om periculos.
- E periculos să-ți "iubești aproapele? - I-a plăcut să schimbe fața lucrurilor.
Oamenii nu se sinchiseau de: prostituate, cerșetori, săraci.
Aceștia au întâlnit, în sfârșit, pe cineva care să-i respecte,
să-i iubească, să-și dea seama cât prețuiesc.
Au avut demnitate și au devenit puternici.
Cei sus-puși s-au mâniat rău, așa că L-au ucis pe Iisus.
Așa cum mă omoară pe mine?
Nu, Matt, nu... Nu ca pe tine. Deloc.
Iisus a schimbat fața lumii prin dragoastea Sa.
Tu ai fost martorul a două crime.
Îndepărtează-te de ușă, soră!
De ce? Ce s-a întâmplat?
Ieși afară băiete!
Acum ce mai e? Ce-i asta?
Durează o oră. De ce nu ieșiți să luați puțin aer?
- Unde îl duc? - Nu pot să vă spun.
Soră Helen? A sunat de la poartă Chaplain Farley.
- Sosește imediat. - Mulțumesc.
Dle sergent Trapp?
De când credeți că sunt aici copacii aceia bătrâni?
E greu de spus.
Te-am văzut în stradă alaltăieri seară în timpul execuției lui Purcell.
Da?
Păreai trist.
Trist? Nu.
- Participi la execuție? - Am grijă de cureaua de la piciorul stâng.
Asta e treaba mea. Piciorul stâng.
Duc prizonierul în camera de execuție.
E greu. Da, e greu.
Nu închid ochii toată noaptea.
Cred că-i afectează atât pe cei care sunt de acord
cu execuția, cât și pe ceilalți.
Face parte din meseria noastră.
Prizonierii aceștia capătă ce merită.
E ușor să vii de afară și să critici procedura.
Ceea ce la suprafață pare irațional și inutil,
după o atare examinare, se dovedește a fi cât se poate
de înțelept și practic.
Părinte, nu vreau decât să cânt un imn în timpul execuției.
Din experiență știm că muzica provoacă emoție.
O emoție ce i-ar putea provoca deținutului o reacție neașteptată.
Bine, atunci.
Aveți ceva împotrivă dacă îi cer părerea directorului?
M-aș opune, dar poți să i-o ceri, dacă vrei.
Vă mulțumesc pentru timpul acordat.
Am înțeles că ați protestat în fața închisorii la ultima execuție.
- Da. - Știți ce spune Vechiul Testament?
"Să nu ucizi!"
"De va vărsa cineva sânge omenesc,
sângele aceluia de mână de om se va vărsa."
Știți ce spune Noul Testament,
când Iisus vorbește despre iertare și împăcare?
Poncelet trebuie să priceapă că Iisus s-a jertfit pentru păcatele lui.
Dacă acceptă asta, va fi împăcat,
iar sufletul său va cunoaște viața veșnică.
Aici nu se discută corectitudinea pedepsei capitale.
Ce spune Epistola către Romani?
"Tot sufletul să se supună înaltelor stăpâniri,
căci nu este stăpânire decât de la Dumnezeu,
iar cei ce se împotrivesc își vor lua osânda."
Ce s-a întâmplat?
- A căzut. - A făcut un infarct.
- N-am nimic. Cred că am leșinat. - Nu te mișca.
Mi-e foame. Vreau să mănânc ceva!
I-am spus lui Matt că mă întorc. Îi spuneți ce am pățit?
- După ce terminăm. - Trebuie să-i spun acum.
Mă ocup eu, soră.
- Mulțumesc. - N-a fost infarct.
Mi-e foame, și atât. Nu-i lasă pe vizitatori să mănânce aici.
Ei cred că suntem vreo ferigă care trăiește cu aer.
După execuție, folosiți aparatul de colo?
Da, doamnă. Ca totul să se facă oficial.
Slavă Domnului că am scăpat de scaunul electric. E mai ușor cu acul.
Asta-i meseria. Mănâncă ceva!
Cine bagă acul?
Este confidențial.
Dumneata?
Nu avem voie să oferim amănunte referitoare la execuție.
Vă aduc o tavă cu mâncare, apoi vă trimitem acasă.
- Mă întorc la Matt. - Regret, soră.
E ordinul directorului. Vă ajunge pentru astăzi.
- Unde ai plecat, ieri? - Nu m-am putut întoarce.
- Te simți bine? - Da, sunt bine.
Am întrebat ce ai pățit. Ai avut un infarct.
- Mi-au promis că-ți vor spune. - M-au dus dincolo.
- M-au cântărit, m-au măsurat. - De ce?
Să știe cât să facă sicriul.
Când m-am întors, plecaseși. Am stat toată ziua singur.
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
- Te-ai simțit vreodată singură? - Sigur că da.
Uneori, când simt mirosul de grătar de la vecini,
când îi aud pe copii râzând,
și stau în casă, mă simt ca o proastă.
Aici, cel mai mult îmi lipsesc femeile.
Obișnuiam să mă așez la bar doar să beau ceva și să ascult muzică.
Aș dansa până la 3:00 dimineața.
Nu te mint. Cred în sex.
Luam o sticlă, o pătură și niște iarbă
și plecam cu consoarta în pădure, și o făceam.
Doamnă, pierzi ceva deosebit.
Să fim cinstiți, Matt. Dacă aveam o familie,
acum aș fi stat cu ei, nu-ți făceam vizite ție.
E adăvărat.
Mă bucur că ești aici.
Vrei să-i transmit vreun mesaj fetiței tale?
Las-o în pace!
Chestiile astea o să te omoare.
N-o să-i las să mă dărâme.
Mă rog la Dumnezeu să-mi dea putere pe ultimul drum.
Ceea ce te doboară e așteptarea și numărătoarea inversă.
Curând vom cunoaște răspunsul Curții Federale.
Eu și Hilton ne vom întâlni cu guvernatorul în seara asta.
Slabe speranțe să-și riște cariera politică din cauza mea.
Mai bine nu spuneam porcăriile alea despre Hitler și trerorism. Prostul!
Hartman spune că nu vor mai fi interviuri.
Să-mi țin gura spurcată!
Am aranjat un test cu detectorul de minciuni pentru mâine dimineață.
Asta e o veste bună.
Cel de la aparat se îndoiește că poate afla adevărul cu acuratețe.
- De ce? - Mâine este ziua execuției.
Vei fi stresat, iar testul încurcă adesea stresul cu neadevărul.
Nici o problemă. Mă descurc.
Ai mai citit din Biblie?
Am încercat azi-noapte.
Mă ajută să adorm.
Încerc să rămân cu mintea clară.
Apreciez faptul că vrei să mă mântuiesc,
dar eu și Dumnezeu ne-am pus deja de acord.
Iisus a fost răstignit pentru noi
și va avea grijă de mine în Ziua Judecății de Apoi.
Matt, mântuirea nu-i un bilet de liberă trecere,
doar pentru că Iisus a plătit prețul suprem.
Trebuie să participi la propria mântuire.
Trebuie să te străduiești.
Citește Evanghelia după Ioan, capitolul 8, unde Iisus a spus:
"Veți cunoaște adevărul, iar adevărul vă va face liberi."
Îmi place. Am să citesc. "Adevărul vă va face liberi."
Îmi place.
Ai să vezi că am să trec de detectorul de minciuni.
Dacă e să mori, vreau să te ajut să mori cu demnitate.
N-ai să reușești până nu-ți recunoști partea de vină în asasinate.
Hilton Barber, episcoplul Norwich.
Iată situația.
Guvernatorul Benedict nu prea este un susținător al pedepsei capitale.
Are puterea de a opri execuția și de a salva o viață.
Este ultimul vestigiu al dreptului divin al unui suveran.
Șmecheria e să apelăm la el în plan personal, fără trâmbițe.
De aceea, i-am solicitat o întrevedere particulară.
Înțelegeți, în calitate de reprezentant al Statului, trebuie să aplic legea
și să evit opiniile personale, să ascult de voința oamenilor.
Voi urmări cu atenție acest caz,
dar dacă nevinovăția nu este absolut evidentă,
n-am să mă amestec în derularea procesului.
Nu ne rămâne decât să așteptăm decizia Curții.
Poate avem noroc cu vreo chichiță de procedură.
Helen.
Helen, hai la masă.
Cauți o iubire atât de măreață, că absoarbe și ce e rău.
Propovăduirile sunt uzuale, încarnările sunt rare.
Nu ești o sfântă, Helen.
Helen.
Mamă.
Te simți bine?
Da. Am visat.
- La ce oră trebuie să fii acolo? - La nouă fix.
- Ai pus ceasul să sune? - Da.
E tare ciudat.
Mâine, un om va fi omorât în fața mea.
- A recunoscut vreo faptă? - Nu.
E atât de înrăit, că n-are încredere în nimeni.
Și pe mine mă respinge.
Ai mari probleme, fetițo.
Mai știi când mi-ai învinețit un ochi?
Aveam febră.
Delirai, țipai, te istericai.
Încercai să te ridici din pat și să fugi pe stradă.
Mi-ai tras un pumn în ochi și mi-ai spus că mă urăști.
Țipai, dar te-am ținut strâns.
Brațele unei mame sunt puternice, când copilul ei e în pericol.
N-am închis ochii toată noaptea.
N-am luat sedativul pe care au vrut să mi-l dea.
Am privit moartea în ochi. Sunt pregătit să mor.
Ascultă, Matt, să știi că-ți respect nevoia de intimitate.
Dacă vrei să fii singur sau să rămâi doar cu familia, astăzi,
te înțeleg și nu mă deranjează.
Să fii acolo, dacă te lasă.
Vreau să am cu cine vorbi și să fie de față până la sfârșit.
Am să fiu acolo.
De-aș ști că mor de la prima injecție... Am să simt ceva?
La început, se duc plămânii. Ca o frână bruscă.
Asta ar trebui să doară.
Se spune că trupul nu se mișcă.
Nu tremură.
Biata mama.
Vreo veste de la Tribunal?
Încă nu. Dar e semn bun.
Poate au descoperit ceva important în cerere.
- Trebuie să plec. Te sun mai târziu. - Mulțumesc, Hilton. La revedere.
Spune-mi ceva, soră. Ce caută o călugăriță într-un loc ca ăsta?
N-ar fi trebuit să fii la școală?
Știi ce le-a făcut el copiilor? Cum i-a ucis?
Fapta sa este condamnabilă. Nu-i găsesc scuze.
Dacă cineva a omotât, trebuie și el să moară?
Nu scrie în Biblie "Ochi pentru ochi".
Știți ce mai spune Biblia?
Să se pedepsească cu moartea: adulterul, prostrituția,
homosexualitatea, încălcarea Țării Sfinte,
profanarea Sabbathului și nesupunerea față de părinți.
Nu mă întrec în citate din Biblie cu o călugăriță, că pierd.
N-au vorbit la telefon decât câteva minute,
iar farmecele lui Matt au cucerit-o.
Trebuia să-mi iau înapoi telefonul. Încerci să-mi furi gagica.
Se pare că-i o gagicuță mișto.
- Nu-i chiar mică. - Taci!
Să ai grijă de ea, Craig. Nu fă vreo prostie.
Seamănă puțin cu...
Ce gagică ai avut în liceu?
În liceu am avut o grămadă de gagici.
- Nu, aia cu nume haios. - Cu nume haios?
Maddie, Maldy... Maldy? Maldy.
- Madrigal. - Madrigal.
Madrigal Parmelee. Era trăsnet!
- Era o poamă. - Matthew!
Iartă-mă, mamă. Era o tânără remarcabilă.
Dar tu, Troy? Ai vreo prietenă?
- Nu. - De ce?
N-am timp. Merg mult la pescuit, cu cortul.
- Troy și-a luat un cort nou. - Ce cort ți-ai luat?
Unul de armată. Nu prostii d-alea colorate.
- Zi-i ce-ai făcut aseară! - Și-a pus cortul în curte.
L-am pus să intre în casă. Mi-a fost frică.
M-am dus și l-am băgat în casă.
- Mamă, n-a fost așa. - Haide!
- Spune-i! - Dă-i drumul!
Eu și Paul, prietenul meu, am ridicat cortul și ne-am făcut de mâncare.
Am prăjit cartofi și cârnați într-o tigaie.
Pe urmă? Mai zi!
- Pe la miezul nopții - Ba nu, cred că era 9:00.
- Am auzit zgomit de animal. - Ce animal era?
- Era mare. - Un iepure?
- Un șobolan? - Taci!
- O veveriță? - Un șoarece?
Taci! Era mare și rău.
Uită-te la mine, piciule!
Ai intrat în casă pentru că ți-a spus mama sau că ți-a fost frică?
Zi pe bune!
Uită-te în ochii mei!
L-am prins.
Unii s-au interesat de înmormântarea ta,
dar eu m-am enervat și le-am spus că încă n-ai murit.
Regret, dar trebuie să încheiați.
Nu-i prea devreme? După regulament e pâna la 6:45.
Trebuie să plecați.
- Poftim, Poncelet. - Mulțumesc.
Lucrurile mele sunt în fețele astea de pernă.
Ar trebui să le luați cu voi. Nu vreau să vi le trimită închisoarea.
Craig, împarte tu lucrurile, mai puțin bocancii.
Vreau să merg cu ei la execuție.
În picioare!
Luați-vă rămas bun!
Pe curând, Matt.
- Pa. - Nici un "pa", piciule.
- Nu, doamnă. - Nu poate să-l îmbrățișeze?
Regret, soră. Măsuri de securitate.
Nu plânge, mamă. Nu vreau să te văd plângând.
Nu-mi iau rămas bun, acum.
- Vă mai sun diseară. - Pe curând, Matt. Fii tare.
Nu plânge, mamă. Te sun mai târziu.
Te iubec, Mattie.
Dacă-l îmbrățișam, nu-l mai lăsam să plece.
Mama se simte bine?
E bine, Matt.
Bine, la revedere!
N-am mai mâncat creveți. Sunt foarte buni.
Ce se mai aude cu detectorul de minciuni?
Culp mi-a spus că răspunsurile au arătat că ai fost tensionat,
iar rezultatele sunt neconcludente.
E sigur? Absolut sigur?
N-am fost deloc tensionat când am răspuns.
Nu-mi vine să cred că n-am reușit.
Matt, robot sau nebun să fii și tot ești tensionat.
Nu-mi vine să cred că a ieșit prost.
Să vorbim despre ce s-a întâmplat în noaptea aceea.
Nu vreau.
- Ieșiți din mașină! - Ești frumușică.
- Proprietate privată. - Poftim?
- Ați intrat pe o proprietate privată. - Plecăm.
- Să mergem! - Sunteți arestați. Ieșiți!
Tocmai plecam. N-am știut.
Ieșiți din mașină!
- Unde mergem? - E un bar mai încolo.
- Șeful nostru e la bar. - Nu vă putem da drumul.
- O să se supere șefu'. - Poate vă dă el drumul.
Am ajuns.
Aici e barul.
- Vă servim cu ceva? - În genunchi!
Sunt supărat!
Supărat pe copiii ăia că au oprit acolo.
Pe părinții lor că vin să mă vadă cum mor.
Pe mine, că l-am lăsat pe Vitello să-i omoare.
Le-aș spune vreo două familiilor Percy și Delacroix.
Vrei ca ultimele cuvinte să-ți fie încărcate de ură?
Clyde Percy ar vrea să-mi facă el injecția!
Gândește-te ce furios este.
N-o să-și mai vadă niciodată fata.
N-o s-o mai țină în brațe, s-o iubească, să râdă cu ea.
Le-ai făcut mult rău.
Nu le-a mai rămas în viață nici o bucurie.
Asta le-ai făcut.
Ce căutai în pădure?
- Ți-am spus, eram drogat! - Nu dă vina pe droguri.
Luni de zile ați hărțuit cuplurile de tineri.
- Ce s-a întâmplat? - Cum adică?
Ce-ai găsit la Vitello? Era grozav?
Ai vrut să-l impresionezi?
- Nu știu. - Puteai să pleci.
- M-a căpiat de cap. - Nu da vina pe el!
Învinuiești Guvernul, drogurile, negrii, familia Percy.
Copiii, că erau acolo. Dar Matthew Poncelet?
N-a luat și el parte? E nevinovat? E doar victimă?
Nu sunt victimă.
Poncelet.
Curtea Federală de Apel nu ți-a aprobat cererea.
Îmi pare rău.
Soră, treceți pe culoar.
Am să fiu afară.
Îmi pare rău, băiete. Simt că am greșit.
Ba nu, n-ai greșit. Apreciez tot ce ai făcut pentru mine.
Ce dactilografiează?
Formularul cu martorii, ce trebuie semnat.
N-ai greșit. Sistemul juridic a greșit cu mine.
Pute rău.
Vin cât pot de repede.
Doamne, ajută-mă!
E un loc înfiorător.
Rece. Această crimă e atât de bine calculată.
Fă-l să se țină tare!
Ajută-l, Doamne! Ajută-mă și pe mine!
Ajută-ne să fim tari!
M-au ras pe picior.
De ce?
S-or teme că nu-mi găsesc o venă la mână.
Ce-i numărul acela?
L-am tatual la Marion.
În caz că sunt asasinat, să pot fi identificat.
Doare când te tatuezi?
Când vezi tatuajele astea, zici că sunt om rău.
Doar că ai pielea mai colorată.
Au încercat să-mi facă două injecții.
- Un sedativ și o antihistaminică. - Antihistaminică?
Dacă ești alergic la anestezic, te simți nasol.
Vreau să-ți dau Biblia mea.
Am trecut și data.
Mulțumesc, Matt.
Îndepărtați-va de celulă, soră!
E timpul să sun acasă.
Rămâi?
Am să rămân. Am să-ți las puțină intimitate.
Salut.
Ce faci?
Știi tu. Tu ce mai faci?
Trece timpul.
- Bună. - Salut.
- Ce faci. Păzești telefonul? - Da.
- La noapte, dormi în cort? - Da.
Mamă, așteptam să vorbesc cu tine.
Să nu plângi, mamă!
Să nu plângi.
Să nu crezi că am făcut-o eu, mamă. Să nu crezi.
Am fost... mic.
REGISTRU DE DECESE
L-am auzit. Lasă-mă să vorbesc și cu el!
Salut, Troy. Să ai grijă de mama. Bine, piciule.
Să ai grijă de mama.
Mamă?
Te iubesc, mamă!
Las să treacă timpul.
I-am spus că o iubesc. Am vorbit cu băieții.
Nu-mi place să-mi iau rămas-bun.
Le-am spus că dacă mai pot, îi mai sun înăinte.
Ce este, Matt? Ce s-a întâmplat?
Mama a spus că a fost vina lui Vitello.
Mereu i-a părut rău că m-am înhăitat cu el.
N-am vrut să creadă asta.
Mi-ai spus că aș fi putut să plec.
Dar n-am f`cut-o.
Am fost o victimă.
Am fost un laș nenorocit.
Era mai mare și mai dur.
Am căutat să fiu la fel de dur ca el. N-am reșit.
N-am avut puterea să-l înfrunt.
I-am spus lui mama că am fost un fricos.
Îmi tot repeta: "N-a fost vina ta, Matt."
"N-a fost vina ta."
Mama ta te iubește, Matt.
Băiatul acela...
Walter?
Da?
Ce este cu el?
Eu l-am omorât.
Dar pe Hope?
Nu.
Ai violat-o?
Da.
Îți asumi responsabilitatea ambelor asasinate?
Da.
Aseară, după stingere, am îngenungheat și m-am rugat pentru ei.
N-am mai făcut așa ceva.
Anumite regrete numai Dumnezeu le poate atinge.
Ai făcut un lucru groaznic, Matt.
Dar acum ai o demnitate, pe care nimeni nu ți-o poate lua.
Ești fiul Domnului, Matthew Poncelet.
Nimeni nu mi-a mai spus că sunt fiul Domnului.
M-au făcut în toate felurile, dar niciodată, fiul Domnului.
Sper ca moartea mea să le mai aline durerea acelor părinți.
Cred că cel mai bine pentru ei, e să le urezi pace sufletească.
Știi, eu n-am prea iubit pe nimeni.
Nici bărbat, nici femeie.
Acum, că mor, se pare că mă iubește cineva.
Îți mulțumesc că mă iubești.
Trece timpul.
Mi s-a făcut frig.
Puteți să-i dați o haină? Îi este frig.
Ce-i cu cântecul pe care vroiai să mi-l cânți?
Imnul?
Regulamentul interzice cântatul în închisoare.
Așa că nu mă lasă să cânt.
Știi cuvintele. Poți să-l cânți!
- Nu pot să cânt. - Lasă, cântă!
Dacă tu vei trece prin ape, în valuri nu vei fi înecat,
Dacă vei trece prin foc, nu vei fi ars. Dacă te oprești la poarta iadului, iar moartea te va așteapta, să știi că voi fi acolo, prezent peste tot. Să nu-ți fie teamă! Am să pășesc în fața ta; Mă vei urma,și am să-ți veghez odihna.
Mulțumesc.
Trebuie să treceți pe culoar, soră.
Dați-mi bocancii! Vreau bocancii mei!
Un bărbat nu merge la moarte în scutece și papuci.
Termin cu toate astea: gratii, celule, viața în cușcă!
Matt.
Soră Helen... voi muri.
Cunoști adevărul. Adevărul te-a eliberat.
Dumnezeu cunoaște adevărul despre mine.
Plec într-un loc mai bun. Nu-mi fac griji de nimic.
- Te simți bine? - Da. Sunt bine.
- Hristos este aici. - Nu-mi fac griji de nimic.
Bine.
Ascultă, vreau ca ultimul lucru ce-l vei vedea din lumea asta
să fie un chip plin de dragoste.
Așa că să te uiți la mine, când vor face lucrul acela!
Să te uiți la mine!
Voi fi acel chip plin de dragoste.
Da, doamnă.
E timpul să plecăm, Poncelet.
- Poate sora Helen să mă atingă? - Da.
Condamnat pe culoarul morții!
"Nu te teme. căci Eu te-am răscumpărat.
și te-am chemat pe nume, al Meu ești.
Dacă vei trece prin ape, Eu sunt cu tine.
Dacă vei trece prin foc,
- nu vei fi ars." - Dumnezeu să-l ierte!
În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
Până aici, soră.
Te mai interesezi de mama din când în când?
Da, Matt. Ai cuvântul meu.
Mai ai ceva de spus, Poncelet?
Da, domnule.
Dle Delacroix,
nu vreau să părăsesc această lume cu o povară pe suflet.
Vă rog să mă iertați pentru ce am făcut.
Am făcut un lucru îngrozitor luând viața fiului dvs.
Dar noi?
Dle și dnă Percy, sper ca moartea mea să vă ușureze sufletul.
Vreau să spun,
cred că e un lucru rău să ucizi, indiferent cine o face.
Că sunt eu, voi sau guvernul vostru.
Te iubesc.
CONECTAT PORNIT TERMINAT
Nu!
Las-o în pace!
M-am cărat!
Hai, băiete!
Fie ca iubirea de Dumnezeu și pacea preaiubitului nostru Iisus Hristos,
să ne binecuvânteze să ne îmbărbăteze,
și să ne șteargă cu blândețe fiecare lacrimă. Amin.
Fie ca Atotputernicul Dumnezeu să te binecuvânteze.
În numel Tatăl, al Fiului și al Sfântul Duh. Amin.
Mergi în pace și cu daragoste întru Domnul.
Mulțumescu-Ți Ție Doamne!
Fii tare pentru mama ta.
Dle Delacroix.
- Soră. - Ma bucur să vă văd.
Nu știu ce caut aici. Sunt plin de ură.
Nu am credința dumitale.
Nu-i vorba de credință. Aș fi vrut să fi fost așa de ușor.
E slujba.
Poate ne ajutăm reciproc să scăpăm de ură.
Știu eu...
Nu prea cred.
Plec.
Bună seara.
Bună, ldella.
Herbie!
TE IUBIM, SORĂ HELEN Traducerea și adaptarea Eugen Roșu[eugen@capital.ro]
resincronizare CODYBOSS1969